Far vel!
-Jeg må komme meg hjem til Donwell. -Nei, mr Knightley. Ikke dra ennå.
Far og jeg er alene nå. Det er hyggelig å ha deg her.
Lukk døren, Emma! Det trekker forferdelig på føttene mine.
Mr Knightley er mer enn velkommen nå som miss Taylor har reist.
-Jeg bør kalle henne mrs Weston nå. -Stakkars miss Taylor!
Synd at mr Weston skulle treffe henne. Det er virkelig beklagelig.
Weston var enkemann. Han blir en utmerket ektemann for henne.
Men du og Emma mister husholderske, guvernante-
-og venn på samme tid. Det er dere det er synd på.
Spesielt siden en av dem er besværlig og full av nykker.
Det er sant. Jeg erbesværlig og full av nykker for tiden.
Kjære pappa. Vi mente ikke deg.
Mr Knightley utførte sin selvpålagte oppgave og satte meg på plass.
-Jeg sa ingenting! -Det er ingen enkel oppgave.
Men vi forstår hverandre. Ta et stykke bryllupskake til.
Emma! Hva gjør du?
Miss Taylor kan ikke ta hånd om deg lenger hvis du blir syk.
Jeg har ikke vært indisponert en eneste dag siden jeg var barn.
Jeg har en robust fysikk.
-Helt enig. -Emma tar alt så pent.
Men hun vil savne miss Taylor mer enn hun aner.
Hun vet at ekteskapet gagner miss Taylor. Det gagner alle parter.
Takk, mr Knightley! Det tar jeg som en stor kompliment.
Det var nemlig jeg som førte dem sammen fra begynnelsen av.
Helt siden miss Taylor og jeg traff mr Weston i Broadway Lane,-
-og han kjøpte paraplyer til oss fordi det begynte å duskregne.
Fra det øyeblikket begynte jeg å planlegge giftermålet.
Når du leker Kirsten giftekniv, blir det bare problemer.
Jeg for min del lar det være. Men ikke når det gjelder andre,-
-for det er så morsomt. Og det ble jo så vellykket!
-Hva mener du med "vellykket"? -Syns du ikke at det er vellykket?
-De passer utmerket sammen. -Det høres ut som et firma.
Har du brukt de siste fire årene på å føre dem sammen?
Fin sysselsetting for en ung kvinne!
Mr Knightley irettesetter meg som om jeg hørte hjemme på barnerommet.
Jeg kan ikke lenger settes i skammekroken for å ha pratet for mye.
Og takk og pris for det.
Du syntes at mr Weston og miss Taylor burde gifte seg, noe de gjorde.
Du gjettet ganske enkelt rett.
Har du aldri hatt fornøyelsen av å gjette rett?
Man kan gjøre mer skade enn nytte ved å blande seg inn.
Emma bryr seg om andres ve og vel.
Men ikke lek Kirsten giftekniv igjen.
-Husholdningen blir splittet. -Bare en gang til, pappa!
Selv om du er uten sysler, bør du ikke manipulere andre stakkarer.
Ta det med ro. Jeg ville aldri utføre mine tjenester på dine vegne.
Den som trenger hjelp på det området, er mr Elton.
-Hva er det med mr Elton? -Da han viet dem i dag...
...skulle han gjerne blitt viet selv.
Han har bodd her i nesten et år. Han har innredet prestegården så fint.
En prest trenger en hustru som tar hånd om ham.
Det fins så få passende kvinner i Highbury.
Men jeg skal holde øynene åpne!
La hatten din være, Harriet!
-Du er så fin, så. -Takk, mrs Goddard.
Så snilt av deg å stikke innom, mrs Goddard. God morgen.
-God morgen, miss Woodhouse. -Dette er Harriet Smith.
Harriet var min elev, men nå hjelper hun meg med de yngste jentene.
Vær så god og sitt.
Jentene ble så glade for kaken og konfekten!
Så søtt av deg å tenke på dem.
Far spiser ikke bryllupskake. Han ville ikke likt det jeg gjorde.
-Jeg håper ingen ble syke. -Nei da. Gjorde de vel, Harriet?
Det gleder meg. Han ville nok aldri tilgitt meg.
-Har du truffet de nygifte? -Ikke ennå.
Jeg hørte at miss Taylor, jeg mener mrs Weston,-
-fikk et hyggelig brev fra mr Westons sønn, Frank Churchill.
-Et fint brev ifølge miss Bates. -Miss Bates...
Kanskje vi får se ham i Highbury.
Om hans formynder mrs Churchill er frisk nok til å la ham reise.
-Har du truffet ham, miss Woodhouse? -Nei, aldri.
Han har blitt litt av en legende. Ikke sant, Harriet?
Miss Bates tror at han kommer nå som faren har roet seg.
Det ville være uhøflig mot den nye mrs Weston å la være.
-Det mener iallfall miss Bates. -Håper den unge mannen tenker på det.
Jeg har forresten en invitasjon til deg.
Vi har selskap for mr og mrs Weston på onsdag.
Det er helt uformelt.
-Si at du kommer. -Det høres fantastisk ut!
Og miss Smith. Eller kan jeg kalle deg Harriet?
Kanskje Harriet kan hjelpe meg med forberedelsene.
Det er alltid mye å gjøre når man skal ha selskap.
Harriet...! Hun er utmerket når det gjelder å løpe ærend.
Hvis du bare sier fra, gjør hun sitt ytterste.
Så heldig du er, Harriet! Hva sier du?
Takk, miss Woodhouse!
Mr og mrs Cox...
Miss Bates... Hun er en fortreffelig kvinne. Du kan ikke utelate henne.
Hun prater så mye om uvesentlige ting.
La gå. Miss Bates.
Sånn. Det blir 26 personer i alt hvis mr Frank Churchill kommer.
Det gjør han nok ikke. Jeg tror iallfall ikke det.
Må kvinnene legge kysehattene på barneværelset?
De må ikke bli forkjølet når de går gjennom den lange gangen.
Da blir det 25 personer. Har jeg glemte noen?
-Elton? -Han er med.
Mr og mrs Cole? Du høres ikke så begeistret ut.
-Jeg trenger ikke å invitere dem. -Hva er galt med Cole?
Ingenting. Jeg vil bare ikke invitere dem i mitt selskap.
-Listen er komplett. -Da så.
Kokka må lage velling.
Mange kvinner tåler ikke kraftig kost om kvelden.
-Husholdersken min kan hjelpe til. -Nei takk, mr Knightley.
-Hvordan ble det bare 25 gjester? -Trenger du ikke litt hjelp?
Harriet kommer. Jeg glemte å stryke mr Frank Churchill.
Og hvem er Harriet?
Harriet Smith er en gammel elev av mrs Goddard.
En fortreffelig og verdig ung kvinne.
Og henne sikter du deg inn på! Du er uforbederlig, Emma!
Hvis du liker å drive gjøn med meg, kan du gjøre det så mye du vil.
Men det vil overhodet ikke forandre min handlemåte.
Vi spiser middag klokken fem.
Og mr Knightley blir her. Takk, Williams.
Miss Bates! Så synd at moren din ikke kunne komme.
Hun er svært bedrøvet!
Jeg har aldri sett henne så bedrøvet før, og det er sannheten.
Hun beklaget så mye. Jeg sa nettopp til mrs Goddard...
Emma! Kjæreste Emma!
Mrs Weston! Endelig husket jeg å si ditt rette navn.
Du ser strålende ut!
-Gjør ikke jeg det? -Jo da, mr Weston.
Jeg håpet at min sønn ville bli med. Men mrs Churchill ble syk igjen.
-Han måtte utsette besøket. -Hun virker krevende.
Ikke bare fordi hun fikk ham til å ta hennes navn.
Hun har behandlet ham godt. Jeg bærer ikke nag til henne.
Du er altfor godhjertet. Det tyder på følelseskulde.
Vi må utsette fornøyelsen av å treffe din sønn.
Det holder at din hustru er her, for vi har savnet henne sånn.
Far er utrøstelig. Kom nå.
Han vil ikke være skilt fra deg et øyeblikk lenger enn nødvendig!
Flink pike. Ikke sant, Knightley? Min hustru forguder henne.
-Hvordan er det å være gift? -Du burde prøve det selv.
-Det er aldeles fortreffelig. -Min bror er gift. Det holder.
Det sier du nå, men bare vent!
Miss Bates. Tør jeg foreslå et løskokt egg?
Det er vennlig av deg, mr Woodhouse. Men jeg tar...
Et løskokt egg er bare sunt. Det tar du ikke skade av.
Unnskyld. Miss Taylor. Så fint å se deg i god behold!
Det er fantastisk å være her igjen.
Dere var så snille mot meg!
-Du er blek. Er du ikke enig, Emma? -Nei, far. Det er jeg ikke.
Kanskje det er reisen. En stol til stakkars miss Taylor.
-Mrs Weston. Prøv å huske det. -Hendene dine er kalde!
Sett deg ved peisen. Hent litt vin til miss Taylor.
Jeg ber tjenerne om litt vin blandet med kokvarmt vann.
-Det tar du ikke skade av. -Han er så snill!
Far kommer til å få det bedre nå som han kan stelle med deg igjen.
Vinen kommer straks.
Jeg har vært så bekymret, miss Taylor.
-Det er nok en sånn du trenger. -Takk, miss Woodhouse.
Du burde ikke stå her alene. Du må snakke med folk!
Ikke noe bry for min skyld.
Mr Elton! Det var jo deg jeg lette etter.
Tillat meg å gratulere deg med en hyggelig sammenkomst.
Jeg vil gjerne presentere deg for en person.
Ikke det at hyggelig sammenkomster er en sjeldenhet her.
Mr Elton kjenner du fra prekestolen.
Men du er nok ikke like velkjent for ham.
Tillat meg å presentere Harriet Smith.
Det er en glede.
Mr Elton. Miss Smith har ingen mat. Følg henne til buffeen.
-Selvfølgelig, miss Woodhouse. -Jeg overlater deg i hans varetekt.
Skal jeg hente en tallerken til deg, mr Elton?
-Og en gaffel. -Tusen takk.
For et hyggelig selskap, miss Woodhouse!
Det er noe helt spesielt med selskapene her på Hartfield.
Unikt er det rette ordet.
Men det er synd at mr Frank Churchill ikke kunne komme.
-Det er synd på mr Weston. -Ha meg unnskyldt.
Emma! Jeg vet allerede litt om din nye protesjé miss Smith.
Var hun ikke elev hos mrs Goddard i ti-tolv års tid?
Det ante meg.
Hvis du har tenkt å fortelle at foreldrene hennes er ukjente,-
-så vet jeg det allerede. Men hun er datter av en gentleman.
Jeg hadde ikke tenkt å si noe sånt.
Jeg visste ikke engang om det før nå.
Dessuten angår det meg ikke. Hun ser hyggelig ut.
Det holder for meg. Jeg ville bare si at jeg kjenner henne igjen.
Hun bor ofte hos mine leietakere, familien Martin.
Miss Smith hos bønder? Du må ta feil.
-Mrs Goddard ville ikke tillatt det. -Men pikene er søte.
-Jeg har høye tanker om familien. -Det viser bare at jeg har rett.
Harriet er ei søt jente.
Hun trenger bare litt politur, noe hun ikke får på en bondegård.
-Snille Emma! -Nå vil du irettesette meg igjen.
Jeg nekter å la meg belære i kveld. Besøk meg en formiddag,-
-så kan du gå gjennom mine feil over et glass sherry.
Hvis du kan avse den tiden det unektelig vil ta.
Emma! Miss Smith står der med en stor tallerken kylling!
Ikke spis det! Sett den tilbake. Du skal få litt dessert.
Det er i orden, Harriet. Du må gjerne spise den.
-Hun blir syk av majonesen! -Det blir hun slett ikke.
Det er ikke bra for henne!
Miss Woodhouse! Er ikke mr Weston verdens snilleste menneske?
Mr Elton. Du har overlatt miss Smith til seg selv.
Det har jeg slett ikke, miss Woodhouse.
Jeg vet ikke hva du syns om Emmas nye venninne Harriet Smith.
Men jeg liker det ikke.
-De er ikke bra for hverandre. -Du overrasker meg.
Emma er bra for Harriet. Og Emma har godt av å engasjere seg.
Ikke la dette bli enda en av våre disputter om Emma.
Det er hyggelig for en kvinne å ha selskap av en medsøster.
Jeg forstår hvorfor du misliker Harriet.
Hun er ikke forfinet nok til å være Emmas venninne.
Men Emma vil at Harriet skal bli dannet,-
-noe som medfører at også Emma utvikler seg.
Emma har tenkt å utvikle seg og lese mer helt siden hun var tolv!
-Hun er ikke av den flittige typen. -Du er alltid så streng mot piken!
Det er til hennes eget beste.
Emma er bortskjemt av å være den mest begavede i familien.
Min bror er gift med hennes søster, så jeg vet hva jeg snakker om.
Emma har alltid stilt Isabella i skyggen, tross aldersforskjellen.
Helt siden moren døde, har Emma vært husets herskerinne.
-Er det ikke sånn det ligger an? -Det er nok en viss sannhet i det.
Men tross sine små feil er Emma en fortreffelig person.
Det er derfor jeg er bekymret.
Hennes ungdommelige selvsikkerhet gjør henne mottakelig for smiger.
Og Harriet Smith er innsmigrende. Ikke bevisst selvfølgelig.
Desto verre for henne. Hun vet ingenting og ser opp til Emma.
Harriet vil få avsmak for stedene der hun hører hjemme.
Hun blir fin nok til å føle seg ubekvem blant sine tidligere venner.
Det er alt. Bare vent og se.
To stuer. De har to fine stuer.
Og en oldfrue som har bodd hos dem i 25 år!
Og åtte kyr. To alderneykyr og en fin liten walesku.
Hun var så fin! Jeg var så begeistret for henne.
Martinpikene syntes at hun skulle kalles min ku. Var det ikke snilt?
Fins det ingen mr Martin? Du har ikke nevnt ham.
Han er også svært vennlig og godt likt.
Så nydelig, miss Woodhouse!
Det er bare et stoltrekk. Jeg er aldri blitt ferdig med det.
Jeg mente å lage et helt sett.
-Det er utsøkt! -Liker du det?
-Du er så flink. -Nonsens!
Hva er mr Martin for slags person? Er han en dannet mann?
-Dannet? -Leser han?
Ja visst. Han har alltid "Jordbruksnytt" liggende fremme.
Men leser han for fornøyelsens skyld og for å utdannet seg?
Om kveldene leste han ofte for oss fra "Elegante utdrag".
Han har lest "Presten i Wakefield". Det sa han selv.
Men han kjente ikke til "Romansen i skogen" eller "Barna på klostret".
-Men han skal skaffe dem snarest! -Du har vært flittig.
l dag skal jeg besøke de fattige. Vil du bli med?
Får jeg det?
-Jeg misliker å spasere alene. -Takk, miss Woodhouse!
Hvilken type mann er mr Martin? I det ytre, mener jeg.
Han er ikke kjekk. Ikke i det hele tatt.
-Det syntes jeg ikke i begynnelsen. -Jeg forstår. Får jeg?
-Hvor gammel tror du at han er? -Han fylte 24 den 8. juni.
Han fyller år to uker før meg. Er det ikke merkelig?
-Hvor gamle er jentene? -Broren er eldst...
Den mr Martin du tenker på, er deres bror og ikke deres far!
Faren døde for noen år siden. Er det ikke trist?
Han var visst et godt menneske. Alle snakker pent om ham.
-Det tviler jeg ikke på. -Robert er lik ham på mange måter.
-Mr Martin burde jeg si. -Emma! Mitt kjære barn...
Du har vel ikke tenkt deg ut på denne tiden av året?
Jo. Det har jeg. Og Harriet er så vennlig å bli med meg.
Er det tilrådelig? Kjære vene!
Du blir forkjølt, mrs Penney! Jeg kommer tilbake neste uke.
Takk, miss Woodhouse.
Er det ikke merkelig? Det var mr Martin.
Han kom inn til byen for å skaffe et eksemplar av "Romansen i skogen".
Er han som du forestilte deg?
-Han er veldig alminnelig. -Syns du det?
Jeg hadde forventet et mer elegant ytre.
Han har ikke samme stil som mr Knightley.
-Han er ikke like mye gentleman. -Stakkars mr Martin!
Ikke sammenlign ham med mr Knightley.
Men ta mr Weston eller mr Elton. Er han beleven som dem?
Mr Weston er nesten gammel! Han må være over 40.
Hva med mr Elton? Sammenlign ham med mr Elton.
Og du kommer til å forstå hva jeg mener.
Jeg gjør vel det.
Men miss Woodhouse! Mr Elton er prest!
-Miss Woodhouse? -Hun ville treffe meg.
Da så. Bare et øyeblikk.
"Du har hørt dem synge søtt, og sett dem i en ring."
"Hvor..."
Ja?
"Hver jomfru som du har møtt, med kaprifol..."
-Miss Woodhouse. Mr Elton er her. -Mr Elton?
Vis ham inn, Williams! Ha meg unnskyldt, Harriet.
For en hyggelig overraskelse, mr Elton. Kom inn!
-Du har selskap... -Harriet og jeg bare fordrev tiden.
Vi vil gjerne ha selskap.
Harriet er en uvurderlig venninne, og så dyktig!
Denne duken for eksempel, er den ikke fin?
Veldig fin. Utrolig fin til og med.
-Hun har naturtalent for sånt. -Uten tvil.
Hun har gjort store fremskritt under dine vinger.
Syns du virkelig det?
Hun er blitt utvungen og full av ynde. Skjønnheten hadde hun fra før.
Nå har hun...
Hun var søt og naturlig, men nå har hun fått personlighet.
Ja, nettopp!
-Du har god dømmekraft. -Takk, mr Elton.
-Er det ikke et bedårende bilde? -Bedårende...
-Hun vet ikke at vi iakttar henne. -Fullstendig bedårende!
Jeg kunne gitt mye for et portrett av henne når hun sitter der.
-For en modell for pennen din! -For min?
Du er altfor beskjeden. Mrs Weston har vist meg ditt portrett av henne.
Og jeg finner det beundringsverdig!
Det er altfor snilt sagt.
Jeg pleide å like å tegne portrett, men så la jeg det til side.
Da foreslår jeg at du prøver ditt talent enda en gang, på miss Smith.
-Jeg ber deg, miss Woodhouse. -Skal jeg?
Det var ikke det jeg hadde i tankene da jeg tok opp saken.
-Jeg ville bli så glad! -Som du vil, mr Elton.
Hvis resultatet blir katastrofalt, er det din skyld. Harriet!
Kom hit litt.
-Er du noensinne blitt portrettert? -Bevare meg vel! Aldri.
Sett deg her, akkurat som før, så henter jeg tegnebrettet.
Pass på så hun ikke beveger seg, mr Elton.
Du har min tillatelse til å bruke vold om nødvendig.
Du er heldig som har en så begavet venninne.
Og du er dyktig med nålen.
Ja, sir.
-Hva leser du? -En bok, sir.
En poesibok. De er ikke mine!
Jeg mener at boken er ikke min. Den tilhører miss Woodhouse.
Jeg håper at hånden min ikke har mistet det lille talentet den hadde.
Kappen din, Harriet.
-Håret mitt! -Håret ditt er nydelig!
-Hvis jeg setter meg her... -La meg...
Hold hodet litt høyere. Og så litt til høyre.
Sånn, ja! Sitt helt stille.
Utmerket valg av plassering. Beundringsverdig!
Skygger jeg for lyset? Jeg ber om unnskyldning.
Et øyeblikk. Foldene i skjørtet...
-Hva er det med dem? -Ikke rør deg!
Hvis du kunne være så snill...
Foldene... Kan du rette på dem?
Ja visst. La meg...
-Snille Harriet! -Unnskyld.
Jeg sier nå det, mr Elton... Du ser så galant ut-
-at jeg har lyst til å ta deg med i tegningen.
Ta det med ro, mr Elton. Jeg mente ikke alvor.
Kanskje du kunne lese for oss mens vi arbeider?
Med den største fornøyelse! Hvis dere virkelig vil.
-Ja, gjerne. Ikke sant, Harriet? -Det hadde vært fantastisk.
-Harriet har en diktsamling. -Ja visst.
Velg hvilket du vil.
-Sett deg, mr Elton. -Takk.
"En kvinne som har seg hastig kledd, bærer klærne svært så uredd"
"Et sjal om skuldrene kastet har i herlig uorden"
"Himmelens praktfulle lys, vår sol, høyere opp den strever"
"Men løpet akk så kort det er, før nedgangen den bever"
"Den tid er best som kommer først..."
-Snille miss Woodhouse! -Det er likt, men likevel ikke.
Men det får duge. Så sent det er blitt!
-Kan jeg se? -Jeg ytet ikke modellen rettferdighet.
-Det syns jeg at du gjorde! -Takk, mr Elton.
Nå må du dra hjem til mrs Goddard. Hun lurer nok på hvor du er.
-Benet mitt har sovnet! -Mr Elton følger deg hjem.
-For et sjarmerende vesen! -Mr Elton?
-Eskorterer du miss Smith hjem? -Selvfølgelig!
Du har klart å fange uttrykket i øynene hennes.
Tillat meg å gratulere deg.
Takk, mr Elton. Du leste så pent.
Du har så nydelig uttale. Takk skal du ha. Adjø.
Unnskyld, mrs Goddard, men det var ikke min skyld.
Synd at du er sen, for jeg har hatt besøk. Av mr Martin.
-Har mr Martin vært her? -For en knapp halvtime siden.
-Hva ville han? -Treffe deg selvfølgelig.
Treffe meg? Kjære vene...
Han la igjen dette til deg.
Takk, mrs Goddard.
Skal du ikke åpne det?
Jeg går opp og tar av meg kysehatten først.
Hvis du ikke har noe imot det.
-Du har fanget skjønnheten hennes. -Hun er for høy, Emma.
Jeg kan aldri gjøre deg til lags.
Jeg sa bare at høyden ikke er korrekt.
Jeg syns at det gjengir miss Smiths høyde på en nøyaktig måte.
Det er pent utført.
Jeg syns bare det virker som om hun sitter utendørs.
Det var med hensikt. Det er derfor det er et tre i bakgrunnen.
Det passer aldeles utmerket inn.
-Det forestiller en varm sommerdag. -Men bare et sjal...
Det er uklokt å sitte utendørs så lettkledd.
Det er pent tegnet, men dine tegninger er alltid det.
Det var en god idé å plassere miss Smith utendørs.
Det passer hennes enkle natur, gjør det ikke?
Det nytter ikke å appellere til mr Knightley.
Han er redd for at litt ros skal stige meg til hodet.
Jeg syns den er beundringsverdig.
-Jeg kan ikke ta øynene fra den. -Modellen er sjarmerende.
Ros fra mr Knightley? Det gjaldt selvfølgelig bare modellen.
Hvordan skulle du klart deg uten at noen erter deg?
Den burde rammes inn og henges opp så jeg kan se på den fra peisen.
-Det ville jeg like. -Da burde den sendes til London.
-Ingen her kan gjøre det ordentlig. -Det må gjøres av en fagmann.
Hvis du betrodde meg oppdraget, ville jeg bli glad.
-Et strålende forslag! -Kan du tenke deg å dra til London?
-Det ville ta en hel dag! -Det ville være en ære.
-Mr Elton tar hånd om det. -Jeg har ingenting fore...i morgen.
Jeg er overveldet!
Når drar du? Jeg pakker den inn og kommer over med den.
Du kan ikke gå ut om morgenen på denne tiden av året!
-Elton henter den. -Selvfølgelig.
-Med den største fornøyelse. -Takk, gutten min.
-Harriet! -Beklager at jeg kommer så tidlig.
Men dette brevet kom i går.
Det er fra mr Martin!
Da må det være privat.
-Det er et frieri! -Det må jeg si.
Den unge mannen er fast bestemt på å gjøre et godt parti.
Les det, snille miss Woodhouse!
Jeg ville ikke forstyrre deg i går da du hadde besøk.
Jeg er helt fortumlet!
Hvem hadde trodd at mr Martin hadde slike følelser. Og for meg!
Det er ganske velskrevet.
-Hva skal jeg gjøre? -Du må svare på det. Straks.
Men hva skal jeg skrive? Hjelp meg!
Det må du avgjøre selv.
Du kommer til å uttrykke deg på en passende måte.
Du vet mye mer om slike ting, miss Woodhouse!
-Du må hjelpe meg! -Nå vel...
Først må du skrive at du føler deg beæret over tilbudet-
-og at du slett ikke vil såre ham.
Du må ikke virke for bedrøvet over skuffelsen hans.
Mener du at jeg skal si nei?
Jeg visste ikke at du ville ha råd når det gjelder innholdet i ditt svar.
Jeg trodde at du bare ville ha hjelp med formuleringen.
Jeg har misforstått.
Betyr det at du vil gi ham et positivt svar?
Nei, miss Woodhouse! Med mindre du syns det.
Du må selv ta avgjørelsen i en så viktig sak!
Du har nok rett.
Hvis du er sikker på-
-at mr Martin er den kjekkeste og mest elegante mannen du har truffet,-
-er det ingen tvil.
Men hvis det fins en som han ikke tåler å bli sammenlignet med-
-når det gjelder utdannelse og dømmekraft, bør du tenke deg om.
Faktisk så har jeg en tommelfingerregel.
Hvis en kvinne er i tvil om hun bør si "ja" eller ikke,-
-bør hun så absolutt si nei.
-Kanskje du har rett. -Jeg vil ikke påvirke deg.
-Det må være din avgjørelse. -Hvis du ikke sier hva du syns...
-...må jeg bestemme det selv. -Ja. Det må du.
Nå?
Jeg har nesten bestemt meg for å avvise ham.
Ja. Jeg sier nei!
-Harriet! -Gjør jeg det rette?
Jeg er så glad for avgjørelsen. Nå slipper vi å gi opp vennskapet.
"Gi opp vennskapet"? Det ville jeg aldri gjort!
Ikke gi det opp helt, men det ville blitt problematisk.
Men nå blir det ikke sånn! Jeg er så glad, Harriet.
Nå gjenstår det bare å skrive brevet. Nei. Du må gjøre det.
Det må være dine tanker, uttrykt med dine egne ord.
Hva skal jeg skrive?
Skriv bare: "Kjære mr Martin. Jeg er beæret over ditt frieri,"-
-"men mitt svar må dessverre bli..." Etc., etc.
"Kjære mr Martin..."